- Неразрешен входящ тунел. - Движение! Движение!
Приемаме GDO трансмисия, специален код две.
Отворете ирисът.
Моля... Помогнете.
Кърви обилно. Ще трябва да го оперирам. Първа хирургия!
Давай, давай, давай!
Тек мате, Бри'так. Имаш ли нужда от лекар?
- Кръвта не е моя. - Какво сте преживяли?
Чулак беше атакуван.
От Апофис.
Кучи син!
Апофис е напуснал корабът на Сокар, преди да се взриви.
Някой трябва да научи тоя пич как да умре.
Той контролира армията на Сокар. Много голяма сила.
- Ще се върна с теб веднага. - Битката свърши, Тийл'к.
Атаката беше изненадваща. Нищо не можех да направя, освен...
..да опитам да спася живота на младия Моак, новият ми ученик.
Но атаката на Чулак е нелогична.
Не всички Джаффа искаха да се опълчат на Гоа'улдите, нали?
- Не. - По-бързо е да ги заличат,...
..отколкото да търсят предателите.
Хамънд.
Разбирам.
Бри'так, по-добре да отидеш веднага в операционната.
МАЙЧИН ИНСТИНКТ
Направихме всичко възможно.
Подведох те.
Не. Аз те подведох.
Ти си най-смелият Джаффа, когото някога съм обучавал.
Уплашен съм.
Кла мел калак.
- Тялото му трябва да се изгори. - Лично ще се погрижа.
Аз съм стар човек, Тийл'к.
Желая един ден да разстеля прахът на Моак на гроба на Апофис.
Но не знам дали имам останали сили да се боря.
Много загинаха, стари приятелю.
Но тяхната смърт не бива да е напразна.
Трябва да се каже на всички Джаффа.
Да.
Но може би някой по-млад и силен Джаффа трябва да го стори.
Ти си най-силният Джаффа, когото някога съм познавал.
За 135 години никога...
..не съм виждал Гоа'улд да се обърне срещу тези, които се грижат за вида му.
Той изби толкова много от тези, които го боготворяха толкова дълго.
Може да го е направил, за да покаже на Господарите на Системата колко е могъщ.
Добре знаеш, че има оръжия, които да използва от космоса.
Трябва да има друга причина.
Армията му помете Чулак сякаш...
Търсил е нещо.
Харсезис.
Апофис създаде дете с Ша'ре, приемникът на неговата Амунет.
- Надявал се е да създаде собствен приемник. - Забранено е.
Детето ще има цялото познание на Гоа'улд. Амунет скри момчето.
Разбира се. Момчето е преследвано. То може да е унищожителят на Гоа'улдите.
Но Апофис не знае къде го е скрила Амунет.
- Ето защо са претърсвали Чулак. - Знаете ли къде е детето?
Ъм... Всичко, което знам е, че е на място, наречено Кхеб.
Чувал ли си за такова място?
Това е древна легенда. Не вярвам, че наистина съществува.
- Би трябвало. - Гоа'улдите се боят и презират Кхеб.
Забраниха на всички да говорят за това преди много време.
Има нещо, за което баща ми ми спомена.
Стар разказ за място, открито отдавна от няколко Джаффа...
..и запазено в тайна от Гоа'улдите.
Когато не били обвързани вече с Прим'та, щяли да отпътуват към Кхеб.
Там тяхната калак щяла да научи пътя през мрака към следващият живот.
- Калак. Означава "душа", нали? - Да.
Когато някой от Гоа'улдите разбрали за Кхеб, отишли там.
Не се върнали. Било забранено изобщо да се говори за това.
Баща ми се радваше, разказвайки ми историята.
"Ако Гоа'улдите са наистина най-могъщите богове," казваше,...
.."защо толкова се страхуват?"
Звучи като идеалното място да скриеш някого.
Не очаквам да знаеш Старгейт адресът.
- Не. - Всичко, което имам е Земен мит...
..за място, описано като скривалище на Озирис от Сет.
Тази история, разказвана сред Джаффа,...
..е че Озирис се е скрил на една от планетите на Лок'на Ко.
- Какво е това? - Група планети, изчерпани от минно дело.
Не очаквам да знаете адресите на планетите.
Ето. Това са планетите от Лок'на Ко.
- Какво е това червеното? - Имаме две указателни карти.
Жълтите представляват картушите, оставени от Гоа'улдите на Абидос.
Древната оригинална карта на Старгейт е в червено.
Не разпознаваш ли този адрес?
- Не. - Ако легендата е вярна,...
..Гоа'улдите никога на биха включили Кхеб.
Това е единствената планета в системата, която Гоа'улдите не са включили в картата.
Открихме я.
Как да сме сигурни, че това е Кхеб?
Чувал съм, че Кхеб е недостъпна пустиня...
..с големи планини и храм в долина, отдалечена от Старгейт.
If the Goa'uld fear Kheb, that would explain why they never mined this planet.
Ако Амунет е решила да скрие Харзесис на Кхеб... Апофис би го предположил.
Ами, страшни истории или не, Апофис е достатъчно смахнат за да отиде.
- Ще ми трябва подкрепление, Сър. - SG-2 ще ви придружи.
Както и аз.
Да се надяваме, че ще сме първи.
- Проверка на всеки 30 минути. - Да, Сър.
- Одръжте фронта, Майоре. - Да, Сър.
Какво открихте?
Група Джаффа са минали оттук неотдавна.
- Шест. - Осем.
Значи...
Не сме първите.
Невероятно тих си, Бри'так.
Не ми остана много време преди да спра да нося Прим'та.
Когато това време дойде, трябва да реша какво да правя.
Ако това наистина е Кхеб, това време може да е настъпило и за двама ни.
- Какво има? - Шест Джаффа са спряли тук.
Двама са продължили напред. Върнали са се с друг. Жена.
Как го разбра?
Тук. Третият отпечатък е малък и блед,...
..обувката, открит сандал, носен е от жена Джаффа.
Когато са се срещнали отново, е имало борба.
После са се насочили към гората.
Всеки отпечатък е размазан на страни.
Бягали са.
- Добър е. - Невероятно.
Жената може би е жрицата, на която е поверено детето.
- Подушваш ли това? - Да.
Картър?
Няма проблем, Сър. Просто птица.
Не... Вижте.
Това наистина е странно.
Здраво са изгорели,а около тях нищо не е засегнато.
- Сякаш ги е ударила светкавица. - Или някакво...
Досега не съм виждал оръжие, което може да направи това.
Оръжие...
Насам!
Застреляна е в гръб, докато е бягала.
Преброих осем тела... общо.
Е, какво се е случило?
Жрицата е била придружавана до Старгейт от двама Джаффа.
Когато срещнали останалите е осъзнала, че е в опастност и е побягнала.
Подгонили са я и са я застреляли.
После някой или нещо ги е атакувало.
- Не може да си сигурен в това. - Напълно сигурен съм.
- Ами детето? - Тя е носила детето.
- Как можеш да знаеш? - Ръцете й не са вързани.
Да.
И те са стреляли ниско.
И какво е станало с момчето?
Това не мога да отгатна.
Жрицата е умряла преди повече от два дни.
Но щом неговите Джаффа не върнат Харзесис, Апофис ще изпрати още.
Вероятно доста повече.
Кхеб?
Кхеб.
Няма церемония по посрещане.
Ами, някой е чел Марта Стюард.
Вероятно вътре.
Даниел?
- Джак? - Какво правиш?
Нещо в това място ми подсказва, че не бива да размахваме оръжия.
Прав е. Това е свещенна земя.
Ай...
Чакай тук.
Мечтал съм да открия това място повече време, отколкото ти си живял.
Ще те придружа.
Хей! Уау!
- Откъде се взе? - Бях тук от известно време.
Не. Не беше тук, когато влязохме.
- Тук е навсякъде около вас. - Моля?
Ъм... Здравей. Аз, ъм, аз съм Даниел Джаксън.
Това е Джак О'Нийл, а това е Бри'так.
Ние сме мирни изследователи от място, наречено Земя.
Търсите ли единство с Десала?
"Десала"... знам тази дума. Звучи... племенно. Африканско, вероятно.
Десала е всичко, навсякъде.
Природа. Това, ъм...
- Означава "природа". - A.
Не слагайте бариери между вас и там, където сте.
Не ме гледай мен.
Мисля, че иска от нас да свалим обувките си.
Да, виж. Ъм...
- Бая повървяхме днес... - Пътуването ви е само началото.
Мисля, че ще направя голяма услуга на всички, ако не се събувам.
Когато умът е просветлен, духът е освободен.
Телесните неща не.
Ето ти идея. Защо не попитаме човека дали момчето е тук?
Дойдохме да търсим момче... Бебе.
Мълнии проблясват, изкри прехвърчат.
С едно мигане на очите, пропускаш да ги видиш.
Мълнии, казваш?
Знам само, че снежинка не може да съществува в огнена буря.
- Какво?! - Джак...
Не, Аз... Знаеш ме. Голям фен съм на овъртанията.
- Но това е доста потайно. - Съжалявам. Не, ъм, не му се връзвай.
Слънцето е топло, вятърът е див, тревата е зелена покрай бреговете.
- Тук никакъв бик може да се скрие. - O, за това не съм сигурен.
Джак, той говори с Дзен философия.
Каквато и да е теологията, вероятно е в основата на Будизмът на Земята.
Ами, чудесно. За по-сигурно ще звънна на Далай Лама, като се приберем.
Но, за момента, помниш ли за какво дойдохме?
Ъм, прав е. Това е много важно. Има ли тук някъде дете?
- Има дете във всеки от нас. - O, стига бе.
Той търси човешко момче. От плът и кръв.
Тези, които търсят единството, ще открият всичко, което търсят.
Мисля, че ще отнеме време.
Нима? Какво те наведе на тази идея?
Всичко наред ли е?
Това е нищо.
Нямам добро чувство за това място.
- Нещо за детето Харзисис, О'Нийл? - Не знам.
Има някакъв монах, Даниел смята, че знае нещо,...
..тъй че ще свири соло за момента.
"Ще свири соло"?
Нещо за... просветляването?
- Сър... - Знам.
Знам.
В теб има същество чието сърце знае само тъмнина.
- Да. - Трябва да се отречеш от това зло...
..за да постигнеш единство с Ома Десала.
"Ома" - какво означава?
Думите не могат да изразят нещата.
Речта не може да транспортира духът.
Люшнат от думи, някой е загубен. Той не може да носи тъмнина в големият път.
Ако махна симбиотът в мен, ще умра.
Не можеш да започнеш пътуването с това в себе си.
Значи Джаффа не може да търси единство, преди да умре?
Когато духът е свободен, тяло вече не е необходимо.
Усещам, че не си готов да срещнеш Ома Десала.
Не съм готов да умра.
Но имам утехата, че това пътуване е пред мен.
Значи...
Аз, ъм, аз не трябва да умирам, нали?
- Нямаш същото зло в теб. - Чудесно.
Но имаш свой товар, от който трябва да се освободиш.
OK.
Не съм готов да се предам още.
Чувствам се жив, Тийл'к. Като младеж... на 80.
Има още фалшиви богове за убиване.
Тя влиза в езерото, без да прави вълни.
Тя влиза в гората без да стъпче тревата.
Коя е тя?
Майката.
Десала.
Природа. Майката Природа.
Ние... Ние... Ние говорим за Майката Природа.
Защо търсиш това дете от плът и кръв?
Той е синът на жена ми.
- Но не е твой син? - Не.
Но жена ми е мъртва сега и аз обещах, че ще се обедя, че момчето е в безопастност.
И си сигурен, че ще е в безопастност с теб?
Да. Абсолютно.
Защото то е толкова ясно, изисква по-дълго време за да се осъзнае.
Ако незабавно разбереш, че светлината на свещта е пожар,...
..тогава храната е била приготвена доста отдавна.
Да.
Ъм... аз, ъм...
Нямам представа за какво говориш.
Не мога да го направя.
Търсиш детето, за да изпълниш обещание.
- Да. - Има ли и друга причина?
Детето е познание. Може да помогне на хората ми да се защитят...
..от зъл враг, Гоа'улдите.
Мразиш Гоа'улдите.
Гоа'улдите са отговорни за смъртта на жена ми,...
..както и на милиони и милиони други хора.
Как да не ги мразя?
- Омразата ти ще убие детето. - Откъде знаеш това?
Трябва да имаш доверие.
Трябва да вярваш.
Ами, може да не вярвам, че ще запаля свещ с умът си.
Намирам за по-лесно да ползвам запалка или кибрит. По-практично е...
- Уоу. - Сега я угаси.
- Със съзнанието си. - O.
Съжалявам. Можеш ли, ъм... Ще я запалиш ли отново?
Това не е свещ за фокуси, нали?
- Сложи ръка над пламъка. - Какво?
Постави ръката си върху пламъка.
- Защо ми каза да го направя? - А ти защо го направи?
- Защото така ми каза. - Защото се довери.
- Да. - Имаш капацитет за вяра.
Довери се на Ома Десала.
Не вярваш, че можеш да запалиш свещта.
Повярвай, че тя може да запали свещта.
Времето изтече.
Джак, знаците на стената са език. Това е Библия.
Не, по-скоро е инструкция как да се достигне съвършенно съществуване.
Естествено Джаффа биха го интерпретирали като преминаване в задгробния живот.
Уау! Забави малко, Скакалецо.
OK. Сигурен съм, че мястото е било построено от извънземни преди хилядолетия.
Може дори да са посетили Земята и да са вдъхновили концепцията за Майката Природа.
Значи този пич е извънземен?
Не. Извънземните са открили начин да се извисят към по-високо ниво на съществуване...
..и са отишли там, където и да е това "там".
Оставили са писанията като карта за други, които искат да ги последват.
Монахът е просто нещо като духовно извисен напътственик.
- Портиер? - Гид.
- Служител? - Няма значение. Просто... гледай.
И трябва да повярвам, че ти направи това?
Да.
Даниел
Две думи?
Не сме тук да учим фокуси.
- Тук ли е момчето или не? - Мисля, че да.
Защото с всяка минута тук си рискуваме задниците.
На границата съм да претърся това място.
- Не можеш да го направиш. - Объркал си се, Даниел. Мога.
- Спечелих доверието му. - Колко дълго ще продължава?
- Джак, не разбираш. - Мисля, че разбирам.
Хей! Хей, хей, хей.
Добре, това е опасно. Свали го.
OK. Това беше доста впечатляващо.
- Как го направи? - Всъщност, аз го направих.
- Какво? - Това се опитвам да ти кажа.
Това е невероятно.
- Той те научи... - Как да правя нещата с умът си.
Ти също можеш да го правиш.
Той може да ме научи как да паля свещи и други работи с мисълта си?
Не мога да те уча неща, които вече знаеш.
O, не мисля, че знам толкова, колкото си мислиш.
Трябва да опознаеш Ома Десала.
- Да й станеш приятел.
Това ли е приятел?
O, страхотно!
Тийл'к, Бри'так, бихте ли го проверили?
- Майор Кобърн? Тук е О'Нийл. - Чувам ви, Сър.
Имаме Джаффа активност. Как е позицията ви?
- Чиста, Сър. - Отлично. Бъдете в готовност.
Искам взривове да се поставят от входа до тук.
- Мислех, че тръгваме. - Аз също.
- Е, тук ли е детето или не? - Джак...
Даниел! Това беше глайдер. Нямаме време.
- Времето не е нищо за... - А-ха!
Не го казвай.
- Взривовете са сложени, Сър. - Чудесно.
- Даниел мисли, че трябва да останем. - Защо?
Ами, гледай.
Какво?
- Ти ли го направи? - Да.
- Това е невъзможно. - Така си мислиш.
- Защо? - Изучил си силата да контролираш огъня?
Не е просто огън.
Всички инструкции са тук, на стените.
Просто трябва да желаете да учите и да вярвате.
Съжалявам, но нещо друго става тук.
Защо?
Ами... не знам, но при други обстоятелства...
..щях да донеса оборудване и да проверя за скрити технологии, преди да...
Не иска ли част от теб да повярва, че човек може да достигне по-високо ниво?
- Да, разбира се, но... - Не виждаш ли?
- Имам тази сила. - Да направиш какво?
Да предпазя детето. Мисля, че тя не иска да тръгвам...
..докато не разбере, че знам как да го предпазя.
Коя е "Тя"?
Гоа'улдски кораб-майка се приземи. Над 2,000 войни приближават.
С удоволствие бих останал...
Чакай! Момент! Ами...
Трябва да се измъкнем през гората.
Къде е Даниел?
Даниел? Даниел, трябва да вървим!
По дяволите...
- Не знам къде е. - И какво ще правим?
- Кобърн? О'Нийл е. - Чувам ви, Сър.
Отвори порталът. Кажи на Хамънд, че сме обградени.
- Поискай подкрепление. - Да, Сър.
Много подкрепления.
По дяволите! Добре, идват.
Отбранителни позвиции. Ще ги удържаме с взривовете, докато можем.
Не искам да влизаме в това, освен ако не се наложи.
И ако се измъкнем цели, напомнете ми да нараня сериозно Даниел.
Благодаря.
С мен ще е в безопастност.
Не аз направих онези неща, нали?
Ти си била.
Сгреших. Нямам... нямам никакви сили.
Ти имаш.
Ти ми ги показа.
Така общуваш с нас.
Опитваш се да ми кажеш, че за момчето е по-добре да е тук с теб, а аз...
не слушах.
Направих обещание.
Обещах той да е защитен.
Кри шак!
Ло кома. Асак!
Джома, сакоон.
- Не сте добре дошли тук. - В името на бог Апофис,...
..дойдохме тук за малко момче.
- Сега ще си тръгнете. - Не, няма.
Отстъпи.
Не!
Хвърлете оръжията!
- Веднага! - Кри, Ло асак.
- Хвърлете оръжията. - Чухте го!
- Говорех за вас, Джак. - Ка... Какво?
- Веднага, всичките. - Даниел?
Джак, грешал съм. Много. Едно от извънземните е още тук.
- Сър, ако свалим оръжието, мъртви сме. - Ще умрете, ако не го сторите.
Джак, ако някога ще ми се доверяваш за нещо, сега е момента.
Извънземното има Силите, а с нея шега не бива.
Трябва да го направите!
Убийте ги.
Чао.
Ами, това беше страхотно.
Уоу!
Тръгваш си.
Знаеш, че ще дойдат още от тях, ако знаят, че момчето е тук.
Ще ви видя отново двамата някой ден, нали?
Предполагам, че това, което държеше е детето Харзесис.
Да.
Мислех, че ни трябва това дете.
Просто я остави да...?
Нямаше избор, а?
Полковник О'Нийл, Майор Кобърн е. Обадете се.
- Да, слушам, Майоре. - Подкреплението е на път, Сър.
Не бързайте. Всичко е овладяно.
Радвам се да го чуя, Сър.
Ъм, Сър, Старгейт се активира.
Странна ярка светлина идва насам.
Не се месете. Повтарям: махнете се от пътя и не се месете.
Даже, заповядвам да свалите оръжията, докато не се махне светлината.
Да, Сър.
Отиде си, Сър.
- Добре ли си? - Да.
Да си вървим у дома.
Даниел? Обувките.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2000